Victor Wooten - PALMYSTERY
אהבתי לאלו שמנגנים בכלי סולו היא עצומה. בשנים שהייתי מחובר למוסיקה מז'אנרים אחרים מלבד קלאסי וג'אז, כמעט כולי הייתי נתון סביב גיטרה וגיטריסטים בפרט.
בשל היותי גם אחד מאלה, זה היה רק טבעי ששם אשים את אוזני הכי הרבה.
הזמן חלף ובגרותי המוסיקאלית "הודיעה" שנגני בס כאלה ואחרים הם אלו שמיוחדים למשנה הגיטריסטים והאהבה אליהם גדלה באופן ליניארי עם היכרותם בכל שלב ושלב.
כמובן שפה יש גם צוהר ומן חפיפה עם פיוזין- רוק\ג'אז שהגיע בשנות ה 80 לפריחה מסוימת, ששם הבסיסטים - היו מומחים במיוחד, לצד הנגנים האחרים שרמתם הטכנית בדרך כלל, גבוהה לכל האורך.
בסיסטים כמו ג'אקו פסטוריאס , מרקוס מילר, סטנלי קלארק, פאטיטוצ'י וכמובן ויקטור ווטן ואחרים.
על ג'קו אין להכביר במילים והוא אולי הטוב ביותר מכל החבורה! ובכלל.
בייחוד אם מסתכלים על המוסיקה עצמה, על הגרוב ועל החיוך שמרוח לך על הפנים בכל זמן שהוא מנגן.
לצערנו ג'קו נפטר בשנת – 1987 אך בשנותיו בתחום, השפיע רבות על נגני בס ברחבי העולם ובכלל על מוסד הבס המוגבר בכל תחום מוסיקה שהוא.
ג'קו פסטוריאס הוא זה גם שהביא לתודעת העולם את ה"פרטלס בס" וניכרת איכותו הוירטואוזית על שלל גווניו.
יורשו של פסטוריאס בעיני, הוא לא אחר מאשר ויקטור ווטן הנחבא אל הכלים ..ודווקא הוא זה,
שנשמע הכי פסטוריאס מכולם.
הוירטואוזיות, השליטה הטכנית בכלי, הרעיונות, הכתיבה והכריזמה שיש לאיש קטן הקומה הזה –
הן פנומנאליות .
ויקטור ווטן נגן גיטרת בס, שהתחיל ללמוד בגיל צעיר מאד, מאחיו הגדול יותר ולאחר מכן ניגן כבר בגיל חמש, יחד עם אחיו בלהקה בהופעות מול קהל.
ויקטור הוא היחיד שהתפרסם בצורה עולמית, אך אחיו הגדולים ממשיכים לנגן בהפקות שונות וגם אצלו באלבומי הסולו.
בשנת 2008 ויקטור ווטן חזר שוב והוציא אלבום סולו נוסף . את הראשון הוציא בשנת 1996 (SHOW OF HANDS) ולאחר מכן בכל כמה שנים אלבום סולו נוסף, הצטרף לרפרטואר שלו.
האלבום החדש ביותר נקרא PALMYSTERY והוא מקביל בדיוק להשקפת העולם המוסיקלית של
VICTOR WOOTEN.
ויקטור טוען שכתיבת מוסיקה, או שירים- היא מיסטית בחלקה ולא רק המח האנליטי והניסיון שלך, הם אלה שכותבים ומעלים רעיונות.
כתיבה של מוסיקה היא מעבר לזה ולפעמים הוא לא יכול לשים את האצבע על הדבר המסוים שהביא אותו לכתוב פראזה כזו, או אחרת או שיר שלם אם כבר .
ויקטור ווטן הוא אחד הוירטואוזים הגדולים כיום על גיטרת בס והשליטה שלו היא מצוינת , אך לא על הוירטואוזיות יוכל הנגן היום להתקיים (למרות שיש כאלה שחיים מזה, אך ההערכה אליהם קטנה מאל האחרים) ולויקטור ווטן יש גם מעבר לכך ..יש לב , אוזן וחידושים מכל וכל מוסיקאליים כמובן.
באלבום החדש שלו יש כמות נגנים, השפעות ופניות בין ז'אנרים שלא יבישו תקליטייה שלמה .
אני מדבר על ג'אז, פאנק, פיוז'ין, רוק, גוספל, R&b בלוז מוסיקת עולם ועוד ועוד ..
נגנים רבים משתתפים ומתארחים באלבום - מייק סטרן הגיטריסט ועד הכנר אריק סילבר.
אמיר אלי עם ניחוחות ערביים , דרבוקות והשפעות אתניות בקטע CAMBO ועד גוספל ג'אז ו רית'ם אנד בלוז בקטעים אחרים.
ווטן נותן פה הכול מהכול ונכנס חזק בכל אחד מהז'אנרים, שהוא מפתיע איתם בכל קטע וקטע מתוך ה שניים עשר באלבום.
חוץ מ COVER אחד, של הוראס סילבר (song for my father) כל הקטעים הם מקוריים פרי עטו ודמיונו הפרוע של ויקטור ווטן .
אחד מהאלבומים המהנים, שמטלטלים אותך הנה והנה בשלל צבעים, טקסטורות ומלודיות מעולות.
נגינתו של ווטן משובחת במיוחד וניכר שהעבודה שלו על היצירות עצמן וגם על הנגנים האחרים שמשתתפים באלבום, חזקה מאד ומשובחת .
הוא מוביל חזק ורציני, שיודע בדיוק מה הוא רוצה. למרות ההשפעות הרבות שהכניס באלבום אחד.
אם פעם זה היה קצת מאכזב ומעצבן אותי, כיום אני דווקא הרבה יותר פתוח לכך ומנסה ליהנות מכל השלל הרב שהוא ייצר כאן, ללא ספק לנגני בס יש את הייחודיות שלהם ורב אלה שמצליחים כיום הם בעלי דמיון וחוש מוסיקאלי מן המעלה הראשונה. הם מלאים בכל טוב ומצליחים בדרכים כישרוניים במיוחד להוציא זאת החוצה . ווטן באלבום מעולה ומפתיע של המון המון מוסיקה טובה. עם נגנים לא פחות . גם טכני, גם מלודי וגם מיסטי.
מומלץ .
א.
![פרח (F)](./images/smilies/flower.png)