מגברי מונובלוק שפופרתיים VTL MB 125
זאת אומנם ההופעה הראשונה של חברת VTL במגזין שלנו, אך אני מתקשה להאמין שקיים חובב סטראו ותיק שלא מכיר, שמע, פינטז או לפחות התעניין בחברה ומוצריה. עם הסטוריה של מעל לשני עשורים בתחום כולל רקע בתחום הפרו, הפיצול ל- Manley Labs וקו מוצרים היסטורי ונוכחי מעניין ומיוחד יש הרבה מה לספר על החברה. אך אולי הנושא החקוק ביותר בתודעה האודיופילית בהקשר של VTL הם מגברי השפופרות מרובי הוואטים כמו ה- Wotan (בעלי הספק של 1250 וואט ב- 4 אוהם) אך מהכרותי עם מוצרי החברה הנוכחיים אני סבור שזהו רק קצה המזלג.
מוצריה של חברת VTL מבוססי מנורות. אך מה שהכי מושך אותי במוצרי החברה להם הספקתי להאזין בצורה ביקורתית (והספקתי לשמוע לא מעט) היא העובדה שהם לא נשמעים כמו הסטראוטיפ הטכנולוגי. היו לנו כבר כמה מוצרים כאלו במבחן, לדוגמה ה- V70 הכוחני של Octave או ה- Power One המאוזן והמהיר של Audio Space, אך למרבה המזל (והגיוון) המוצרים של VTL הולכים לכיוון אחר, אליו נתוודע במהלך הסקירה ונחתום בסיכום.
מבין סט המוצרים המגוון של החברה ושל הנציגות החדשה בישראל - סבו אודיו, בחרתי עבורכם את סט המונובלוקים MB-125, בואו נגלה יחד באיזו חיה מדובר.
VTL MB-125
ה- MB-125 (מעכשיו גם 125 בקיצור) הינו הדייר היחיד נכון למועד פירסום הסקירה בסדרת ה- Compact, סדרת רמת הכניסה של המונובלוקים של חברת VTL.
בניגוד לאחיו הבוגרים הוא לא מכיל את מנגנון ה- Auto Bias מבוסס המיקרופרוססור, ועושה שימוש בארבע שפופרות EL34 (לעומת 6550C/KT88 הנפוצות בדגמים הבכירים) ושתי 12AT7 פר מונובלוק.
כמו רבים מהמגברים של חברת VTL ה- 125 מציע שני מצבי עבודה:
Triode (המספק 50 וואט ב- 8 אוהם) - שעל פי החברה מציע עדינות, זרימה ומתיקות בווקאל משופרים ומיועד להרכבים קטנים עבור רמקולים נצילים ורמות ווליום נמוכות יחסית.
Tetrode (המספק 100 וואט ב- 8 אוהם) - המציע פירוט, רוחב ועומק במה, ו-"משקל" למוזיקה ויכול להתמודד גם עם הרכבים גדולים.
אני מקבל את הגדרת החברה לשני המצבים. אולי למעט ה-"פירוט" המשופר במצב Tetrode (תלוי איזה סוג של פירוט) אך עוד על כך במהלך הסקירה.
בכל מקרה המשתמש יכול לשנות את מצב העבודה על ידי מתג בגב המכשיר, אך שימו לב שעל פי הוראות היצרן יש לעשות זאת רק כשהמכשיר כבוי.
מלבד מתג מצב העבודה, נמצא בגב המכשיר טרמינלים לחיבור הרמקולים (אותו צד בשני המונובלוקים), קונקטור IEC לחיבור כבל החשמל, שני פיוזים וקונקטור RCA לכניסה אנלוגית סינגל אנדד.
אני מודה שהעיצוב הנוכחי של החברה הצליח להלהיב אותי. הפאנל הקידמי הכסוף והמסותת, בעל המבנה הישר עם טאץ' מדויק של עיגול וזויות על מנת להפוך אותו לאלמנט עיצובי מושך מבלי לגרוע מהמראה המודרני שלו.
החלון המושחר הגדול בעל הלוגו שמשקף דרכו הילה שפופרתית מבלי לחשוף את תוכן המכשיר.
המבנה המרובע הכללי המייצר תחושה באלקית ויציבה, אפילו טרנזיסטורית הייתי אומר, בלי רמז לעדינות השפופרתית המסתתרת בפנים.
הבניה החיצונית של הקופסה איכותית ומוקפדת. ישנה תחושה יוקרתית על כל פן עליו תניח את היד או העין. החל בפאנל הקידמי והחלון האסתטיים, דרך הפאות השחורות, המחוררות והנעימות למגע ועד הפאנל האחורי המרווח והמסודר והפונה קצת מעלה בחלקו העליון בצורה נוחה לשימוש.
הרמז היחיד לשגיאה (וגם בה איני בטוח משום שהיתה זהה בשני המגברים, ובסביבתנו כל באג יכול להפוך לפיצ'ר), היא רגל קידמית ימנית מעט קצרה הגורמת למכשיר לעמוד על שלוש רגליים בלבד. בגלל חלוקת המשקל הנוטה לאחור בכל מקרה, המכשיר לא הציג אפילו רמז לנידנוד אך מצאתי את האספקט הזה קצת מוזר.
מלבד חוברת הוראות מקיפה, לכל מגבר מצורפת חוברת המפרטת את תוצאות המדידה של המכשיר כחלק מתהליך אבטחת האיכות שמר. לוק מנלי הנהיג בתהליך היצור.
הייתי שמח אם היו מצויינים קצת יותר פרטים על תהליך המדידה כחלק מהחוברת הקצרה (חמישה עמודים במקרה שלנו, תוצאה של מדידות עם Audio Precision), אך אני לא בטוח שישנה משמעות רבה לתוצאות מעבר לעובדה שהלקוח יכול להרגיש ביטחון שהחברה משקיעה בתהליך.
סטאפ
חיברתי את צמד ה- 125 לסטאפ האישי שלי הכולל אלקטרוניקה של MBL מסדרת ה- Noble (פרטים בסוף הסקירה) ורמקול רצפתי WLM LaScala.
אהבתי את השילוב של צמד ה- MB 125 עם הפרה של MBL. אלו זכו לזריקת דיוק ופיקוס שהתאימה לאופיים המלא והנינוח (במצב Tetrode).
נצילותו הגבוהה יחסית (93db ב- 8 אוהם) של ה- WLM אמורה לאפשר לנו להנות מהמגברים בשני מצבי העבודה. Triode עם 50 וואט ו- Tetrode ב- 100 וואט.
למרות זאת, במהלך הביקור אצלי ובמרבית "סשן ההאזנה" מצאתי את עצמי משתמש יותר במצב ה- Tetrode. זאת למרות שאופיים המוזיקלי של החומרים להם אני נוהג להאזין מתאים בהחלט גם למצב Triode על פי הגדרת החברה.
אני מניח שיש לכך שתי סיבות עיקריות. ראשית אהבתי את השילוב של הבאס הגדול והמלא אך עדיין לא מנופח בשילוב התחום הגבוה המהיר והמיידי. שנית, מצב זה היה שונה יותר מהאופי הטונאלי של הסטאפ שלי מה שהעניק לי חוויה אחרת מהנורמה אליה אני רגיל.
סשן האזנה
Kahil El’Zabar Ritual Trio – Renaissance of the Resistanceהאלבום הזה הוא כנראה אחד האלבומים המיוחדים ביותר שבבעלותי. ולמרות שהייתי בטוח שהזכרתי אותו בעבר אני לא מוצא לכך זכר, לכן מחשש שיתפספס וגם מפני שמצאתי לו שידוך כה מתאים הוא מצא את דרכו לסשן ההאזנה הנוכחי.
את התודות על חשיפת האלבום אני חייב ל- zy ידידנו, בערך בתקופה שחבר אחר, יאירג'אז, פינק אותנו ב
סקירת ההופעה בפסטיבל הג'אז בתל אביב (אומנם בהרכב שונה).
קשה להסביר מה מיוחד באלבום הזה, צריך לשמוע, אבל יש בו משהו שגורם לך להרגיש אחרת. ידידנו zy הגדיר זאת כתחושה של הופעה חיה, אני נוטה לקבל את ההגדרה הזאת. אתם בטח מכירים את התחושה שבהופעה חיה כל דבר נשמע מעניין יותר, מושך יותר, מפתיע יותר (טוב, לא תמיד, אבל בדר"כ) זה בדיוק המצב כאן.
אך האלבום הוקלט בסטודיו, בשנת 93, וגם הסאונד משובח מעבר לצפיות.
הטרק הראשון מתחיל בצורה די טריויאלית ולא חושף את מה שהולך להתפתח בהמשך, לקראת הדקה השניה אתה כבר חש מהופנט לסולו ה-"חופשי" של ארי בראון על הסקסופון (שעשוי בטעם, כמו כל שאר הסולואים, עוד נקודה חזקה באלבום מבחינתי). את הבאס של פיירובס אתה יותר מרגיש משומע, עד הטרק השני שם הוא מבשל אותך עם מקצב רפטטיבי ויחד עם התיפוף של קהיל על הכלים האופייניים הם נותנים רקע מדהים לבראון אך לא פחות חשובים לתוצאה.
צמד ה- VLTים משחזרים את הבאס של פייבורס במלאות ועומק מרשימים, אך ללא שום תחושת נפיחות. גם במצב ה- Tetrode. אתה
מקבל מהכלי גם את התהודה העמוקה וגם את רעד המיתרים.
כנ"ל בתיפוף של קהיל, עומק התהודה מחד אך גם הטקסטורה של העור המתוח והתקפיות ההקשות והמכות מאידך.
זהו, באמצע הטרק השני אתה כבר מבושל למצב Well Done ונמצא עמוק בתוך הביצוע או רחוק בעולם אחר. "מניח את ראשך על השטיח המעופף" כפי שהגדיר פעם חברנו הצבעוני.
בטרק השלישי ה- 125 מעביר את הסקסופון של בראון נהדר על כל גווניו. מעט יותר נקי וגבוה ב- Triode יותר מלא ב- Tetrode, אך בשני המצבים אתה מקבל את תחושת הסקסופון בחדר. הוא משפיע עלי בצורה אחת כשהוא מיילל וזועק ובצורה אחרת כשהוא מלטף לקראת סוף הטרק, אך שני המצבים משוחזרים לעילה עם הרבה טקסטורה, גודל נכון, והצבה נכונה וקוהרנטית במרחב.
אני אשאיר לכם להתעמק לבד בשאר האלבום, על שלל רבדיו וכליו, אך רק אציין את הטרק האחרון בו זכיתי לשמוע את שיאיר תאר בסקירתו, כלומר את קהיל מפליא בקולו עם Save your love for me, אני אוהב לשמוע כאלו הפתעות מנגנים.
בקיצור אלבום חובה. נקסט.
Kit Downes Trio – Goldenלא נסיים הפעם עם סקשן הג'אז מבלי לבחון פסנתר שנעדר מהאלבום הקודם, בטח בציוד מבוסס שפופרות, ובגלל שהארכתי מאוד עם הטריו של קהיל אשתמש ב
סקירתו של אופירס כרפרנס על מנת לקצר מעט.
רגע לפני הפסנתר, אציין שאני מסכים עם אופירס לגבי הסאונד הטוב של האלבום, אך יש משהו בצמד ה- VTLים הזה שנותן לכל אלבום מין אקסטרה. יותר הרמוניות, עוד קצת עומק, עוד קצת פילפל ובסך הכל יותר דרמה.
אז הגענו סופסוף לפסנתר. אחד המדדים החשובים אצלי לבחינה טונאלית, במיוחד בציוד שפופרתי שמה לעשות לפעמים מקריב טונאליות נכונה עבור יכולות אחרות.
לא באמת הפתיע אותי שזה לא המצב בצמד המגברים האלו. כמו עוד כמה מוצרים מיוחדים אחרים אני לא משייך אותם לטכנולוגיה ספציפית משום שהם לא מתאימים לסטראוטיפ של שום קטגוריה.
ואכן לא מצאתי כאן שום בליטה אופיינית במיד. כן מצאתי פסנתר אחיד מקצה לקצה עם שפע עצום של הרמוניות המתפתחות בתוך הכלי ומחוצה לו. שילוב יפהפה של התקפיות עם הלחיצה על הקלידים, התפתחות הסאונד ועד decay מתמשך שלא נקטע באיבו אך גם לא נמרח יתר על המידה.
ה- "תלונה" היחידה שאני יכול לגייס (במאמץ) היא שבמצב Tetrode הפסנתר נשמע לי מעט כהה מהאופטימום. יש בזה חן מסויים, לפעמים יותר מחמיא, לפעמים יותר מלטף, אבל נשמע לי קצת פחות "נכון".
אך אל לנו לבלבל את הכהות הטונאלית עם חום, סתימות או סגירות. אני חש שאני שומע הכל, עד הניואנסים הקטנים ביותר בראש הטווח הטונאלי, אני רק חש שהכל מעט יותר כהה מהנכון (או לפחות ממה שאני רגיל).
שאר הטריו של דאונס נשמע גם הוא טוב כצפוי, למרות שבהקלטה הזאת אלו טיפה מוסתרים (מבחינה סונית) בצילו של הפסנתר.
אך זה לא אומר שיש בעיה לשמוע את הבאס הכבד של גולריי או את כלי ההקשה והתופים (הפעם יותר קונבנציונאליים) של מאדרן ולהבחין במהירות המפתיעה שה- 125ים מסוגלים לשחרר מצילות או תוף.
אגב, טאץ' נחמד באלבום הוא שדאונס מציין ב- Liner Notes מה עומד מאחורי כל יצירה.
Sonya Kitchell – Words Came Back to Meלפני כמה חודשים לא היה לי מושג מי זו סוניה קיטשל, ואני מודה שאם תשאלו עוד שנתיים לא בטוח שאדע - זאת רק ימים יגידו.
אני בדר"כ מגיע לאלבומים כאלו דרך ההמלצות של אמזון, הפעם מאיזה שיר שתפס אותי ב- Last.fm.
כשהאזנתי לאלבום לא היה לי מושג שמדובר בצעירה בת 16 (כשהאלבום הוקלט, לפני כחמש שנים), לא המילים, לא הסגנון ולא הקול הסגירו זאת.
בחרתי באלבום הזה להציג סגנון ווקאלי די מגוון, קצת פופ, קצת feel good רגוע וקצת בלוז. לסוניה קול נעים וחינני איתו היא משחקת לאורך האלבום פעם בעדינות, פעם בחיספוס, פעם "אמריקן סטייל" כזה ופעם בחושניות.
צמד ה- 125 תמיד מצליח לשחזר את קולה של סוניה עם הרבה טקסטורה וגם ברק. הוא לא מתקשה לאורך כל הטווח הטונאלי שלה ומעניק עוד קצת פילפל לעומת השיחזור של המגבר שלי לדוגמה.
אימג' הקול של סוניה מעט גדול מזה של ה- MBL 8011S המפוקס, אך לא הייתי מגדיר אותו גדול במיוחד. זאת תכונה טובה מבחינתי, הוא מרגיש מלא ועשיר מבלי להיות גדול באמת כך שיפגע באימג'ינג הכללי.
הכלים האקוסטיים והאלקטרוניים המלווים אותה משוחזרים כולם בצורה מספקת, אך אני מעדיף את השיחזור בטרקים האינטימיים יותר (מוזיקלית ומבחינת כמות הכלים), אני לא מאשים את הצמד אלא את ההקלטה, כך קורה גם עם ההגברה שלי.
מעניין לאיזה כיוון התקדמה הילדה בחמש השנים שעברו מאז הקלטת האלבום, נבדוק זאת בקרוב.
Yael Dekelbaum – Ground Zeroטוב, האינדי-רוק הזה לא בדיוק שם אותי באלמנט שלי, אבל זכרתי שיעל התארחה פעם בתוכנית הרדיו של רוזן וסידס שם שמעתי איזה אקזמפל שאהבתי, ולמרות ששכחתי מהאינסידנט הזה בא Giant Steps
והזכיר לנו.
בקיצור כך קרה שיש לי את האלבום, וגם אם זה לא בדיוק הז'אנר שלי, יש בו כמה דברים מעניינים. חוץ מזה שלא מזיק לפתוח את הראש מידי פעם אתם יודעים...
מה שכן, למי שמפריעות בעיות מבטא (ברקצ) אני מזהיר מראש.
אז האלבום הזה די רחוק מהאינדי העדין של הבנות נחמה עם ההרמוניות והלבבות, למרות שהטרק הראשון מככב גם באלבום ההוא (בגירסה אחרת כמובן).
בגדול נמצא כאן הרבה גיטרות, באס, סימפולים ופסנתר. אה כן, ותופים, בכל זאת בואו נזכור איפה אנחנו...
העומס, הבאס, התופים, כל הבלאגן, בווליום, יכול להיות להוות בדיקה לא רעה למגבר. הרבה מתייחסים לבדיקה כזאת כבדיקה של כח, נכון שיש בזה משהו אבל לא רק חוסר בכח יכול לשבש שיחזור שכזה. גם בעיות טונאליות, בעיות בפרזנטציה, באימג'ינג ובקוהרנטיות יכולים לשבש אותו.
צמד ה- VTLים עמד בכבוד בבחינה. הוא הצליח לייצר תשתית רחבה ועמוקה של באס ועליה לבנות את שאר הכלים והסימפולים כשקולה של דקלבאום נשאר צלול (עד כמה שההקלטה מאפשרת) ומופרד כאילו היא שרה לבד. זה ניואנס מרשים באופן כללי ומרשים במיוחד לציוד שפופרתי.
עוד אלמנט שמצריך התייחסות הוא האלמנט המוזיקלי. כבר למדנו באלבומים הקודמים שהצמד מסוגל לייצר קצב איטי בצורה מרגשת ודרמטית, אך רבים המקרים (אפילו הייתי אומר רוב המקרים) שכאשר ציוד מצטיין בקצב איטי הוא מתקשה להפגין ביצוע משכנע בקצב מהיר או החלטי יותר.
משהו באופי של המגברים האלו מאפשר להם להנות משני העולמות. הם "סחבו" את הביצועים הרוקיסטיים יותר של האלבום ללא שום תחושת עייפות או ריפיון.
Rebecca Pidgeon - Four Marysלמרות שאת קבצי ההי-רז אני נוהג להציג בדר"כ בסקירות ממירים, הפעם החלטתי לשלב גם כאן אלבום שכזה על מנת להציף נקודה מעניינת.
האלבום ה-"צ'סקי/אודיופילי" טיפוסי הזה מציג את רבקה פיג'ן (סקוטית/אמריקאית) באלבום קלטי מרובה כלים אקוסטיים וכמובן מהווה במה לקולה המיוחד של הזמרת/שחקנית הזאת.
בדר"כ האלבומים האובר "עשויים" האלו מעצבנים אותי מהר מאוד, אבל בזכות החומר הקצת שונה הזה אני יכול להחזיק מעמד יותר זמן.
דיברנו לא מעט לאחרונה על ההבדלים בין רד-בוק להי-רז, ועל תכונות שצריך בציוד המשחזר על מנת להנות מאותם הבדלים.
אחד התחומים הנחשבים רלוונטיים לשיחזור שכזה הוא "יחס אות לרעש - SNR".
בדר"כ איני מתייחס יותר מידי לנתונים טכניים, מעניין אותי יותר כיצד המכשיר נשמע מאשר כיצד נמדד. לאורך סשן ההאזנה ולמעשה לאורך כל ביקורם של המגברים אצלי חשתי תמיד שלמרות הסאונד המלא שהם מציעים, יש בהם הרבה עידון (כן גם במצב - Tetrode) והם מפגינים באופן בולט ניואנסים בהקלטה (אולי לא כמו ה- MBL 8011S אך עדיין בולט, בוודאי יחסית לציוד שפופרות).
הנתונים היבשים המפורסמים על ידי החברה מצביעים על יחס אות לרעש של מינוס 95db, משום מה בחוברת המדידות המצורפת זה נראה יותר כמו 110db. איני יודע אם הם רק לקחו מרווח ביטחון גדול או שמדובר בסוג מדידה שונה.
בכל מקרה, כפי שצפיתי בעקבות האזנה לחומרי רד-בוק רבים, צמד ה- 125 שיחזר את ההקלטה בצורה מספקת ואף מעבר לזה. הוא הצליח לשקף כמעט כל פרט וניואנס יהיה זה בשבירות קלות בקולה של רבקה או בפריטות המיתרים של הכלים השונים.
כפיצוי על מיקרו הניואנסים שלא שיקף הצמד הגדיל והדגיש את מה שכן הצליח להוציא ובכך תרם לדרמה ועניין.
סיכום
אופיים המיוחד של צמד ה- VTLים, המשלב תכונות המשוייכות לטכנולוגיות שפופרתיות כמו לטרנזיסטוריות העביר עלי את תקופת סקירתם בצורה פנטסטית.
באס עמוק שמצליח למלא אפילו את החדר שלי בצורה מרשימה, תחום גבוה פתוח, מלא ניואנסים, ללא שמץ של גרייניות אך גם לא מוחלק יתר על המידה או מעורפל. עם התקפה מהירה לאורך כל הטווח הטונאלי (למעט התחום הנמוך ביותר) אך גם עם יכולת לשמור על decay טבעי - כזה שאינו נקטע באיבו אך גם לא נמתח כמו מסטיק.
נוסיף יכולת לשחזר מהות מוזיקלית מגוונת, מסגנונות בעלי מקצב איטי ועד טרקים כסאחיסטיים ופרזנטציה תלת מימדית בעלת רוחב ועומק מרשימים עם דמויות סטראו בעלות גודל שפוי.
ההגברה המושלמת?
הזהיר אותי אחד מחברי המערכת (הקוראים את הסקירה טרם פירסומה) שהלכתי רחוק עם המחמאות הפעם.
אחרי קריאה חוזרת אני לא לוקח שום מילה בחזרה.
אבל לא הייתי הולך רחוק עד כדי הענקת התואר הנכסף.
בכל זאת מצאתי את האופי הטונאלי מעט כהה מהאופטימום. ואם אני משווה את הפרזנטציה לזו של המגבר שלי אני מבחין שה- 8011S מסוגל לשלוח את דמויות הסטראו יותר רחוק, יותר מופרד, ויותר מדויק.
הוא גם יכול להחצין יותר ניואנסים המסתתרים בהקלטה.
אך ה- MB-125 הוא רק ה- Entry Level של סדרת המונובלוקים של VTL, וככזה אני חייב להודות שהוא מציע עלות/תועלת מרשימה מאוד. כזאת שגרמה לי לגרד את הראש כמה פעמים במחשבה האם הסט הזה אמור לעלות פחות מחצי מהמגבר שלי? (כשנמכר)
כמו עם כל ציוד אודיו צריך לזכור שההתאמה לשאר הסטאפ היא קריטית. אני חושב שהצימוד עם פרה טרנזיסטורי איכותי עשה להם חסד, הרמקולים שלי מסוגלים להגיע לאקסטרים טונאלי בלי לשאוב הרבה כח מהמגברים (אם כי לא חשתי שזו נקודה חלשה בסט הזה, ההיפך) והכבילה שהיתה בשימוש לא אופיינית לציוד במחיר הזה.
הייתי ממליץ לשמוע את הסט הזה דווקא למי (שכמוני) לא משייך עצמו למחנה טכנולוגי מסויים, ויכול להנות מציוד שפופרתי כמו מציוד טרנזיסטורי. הוא לא ימצא כאן מיד ענק ויוצא למרחקים, וגם לא ימצא כאן סופר דיוק או כוחניות, אבל הוא כן ימצא הרבה מהתכונות המשויכות לשתי הטכנולוגיות, וכל זאת באריזה נאה ואיכותית, ולטעמי האישי שווה הרבה יותר מהמחיר הנקוב.
נתונים טכניים
הספק ב-8 אוהם: 100 וואט במצב Tetrode ו- 50 וואט במצב Triode
שפופרות: ארבע EL34 ושתי 12AT7
רגישות כניסה: 700mv
עכבת כניסה: 145K אוהם
טווח העמסה אופטימאלי: 2 עד 8 אוהם
יחס אות לרעש: 95db
מידות (ליחידה): רוחב 40 ס"מ עומק 30 ס"מ גובה 18 ס"מ
משקל (ליחידה): 22 ק"ג
סטאפ בחינה והשוואה
מקור: MBL 1531, PC based Music Server, Audio Space 1US
הגברה: MBL 8011S, MBL 5011
כבילה - חשמל: Siltech Ruby Hill II, MBL
כבילה - סיגנל: Siltech Compass Lake, Siltech Princess, Siltech Prince
סטנד: Finite Elemente Pagode Master Reference
רמקול: WLM La-Scala
מחיר: 22,500 ש"ח
יבואן:
סבו אודיוחג שמח לכל קוראי האתר ממשפחת hifimusic
![פרח (F)](./images/smilies/rose.png)