North Star - Linestage LS2-SE
רכיבים מסוימים מקבלים בקהילת חובבי האודיו דרגות מסוימות של השפעה על הסאונד במערכת.
כאשר תמיד יהיו כאלו שיטו את הקונצנזוס.
האסכולות רבות ובכל אחת מהן יש את המדרגות האופייניות.
מקור תחילה, רמקולים, הגברה וכו'.
הביצה והתרנגולת.דנו לא פעם על הסדר הנכון ברכישת מערכת אודיו, אציג ברשותכם נושא אחד מיני רבים מדיונים אלו.
מה רוכשים קודם, רמקול ומתאימים לו הגברה?!, או להיפך?
אני אישית נמצא במחנה שמאמין שראשית יש לבחור רמקול מתאים ולאחר מכן הגברה, שתתאים לו ולטעמנו כמובן במקביל.
אך את הבחינות יש לעשות כסט מלא ובשינויים בתוכו ולפי מערכת שיקולנו האישית.
אולם, כל זה קשור רק במעט ומביא אותי רק בשביל להסביר את מה שהתחלתי לכתוב בתחילת הסקירה.
הרכיב שמבחינתי הוא המשפיע (כנראה) ביותר לאחר הרמקול הוא הקדם מגבר.
בואו נצא רגע בהנחה, שאנו בעלי מערכת חלקים כאשר ההגברה שלנו מחולקת למגבר/י כוח, ולקדם מגבר בנפרד ואנו לא מנגנים דרך משולב. שבו למעשה, כבר עשו את ההחלטה בשבילנו.
התאמת חלקי ההגברה (כוח וקדם) ביניהם היא קריטית ביותר והתאמתם למערכת השלמה - חיונית לחתימת הצליל הסופית שנקבל מהסט אפ בסופו של דבר.
בתקופה האחרונה יצא לי לבדוק מספר קדמי מגבר על המערכת האישית שלי.
אחד מהם היה הקדם המשופר והחדש ביותר מבית NORTH STAR האיטלקית ה- Linestage SE LS2-SE (מעכשיו LS2)
שמייבא ערן פוגל – Audiofreak.
כיום קדם המגבר היחיד שהחברה משווקת ללקוחותיה ומהווה את הוורסיה האחרונה שהחברה תכננה וייצרה מתוכה.
לקדם המגבר הנ"ל היו כמה גלגולים טכנולוגיים למעשה, שהחברה פשוט שיפרה כל פעם מחדש על אותו הפורמט ובאותו המראה והציעה לרוכשים בכל פעם שיצא שדרוג - להכניס את הקדם שלהם ל"אובראול" כך שיוכל תמיד להיות העדכני ביותר.
קצת טכני
לאחר שאני חי עם מוצרי החברה כבר כשנה (ברשותי נגן הדיסקים מהדגם הגבוה ביותר של החברה), ידעתי כבר באיזו איכות בנייה והשקעה מדובר.
הקדם כמו שאר ציוד החברה מוצעים בכמה וכמה גימורים שונים (צבע), הפנל השחור משולב כסף נראה אלגנטי בעל קוים יפים ונקיים ולטעמי הוא יפה ומאופק.
עם הוצאתו מהאריזה והנחתו על אחד ממדפי ה RACK ההרגשה היא של ציוד שבנוי היטב ומושקע גם אם משקלו עומד "רק" על 10 ק"ג צנועים.
באחוריו נוכל להבחין בשלל כניסות ויציאות לרבות XLR בכניסה וביציאה, מה שמעיד (לא בכל מכשיר), על אופציה מאוזנת אמיתית מקצה לקצה עם הציוד.
לקדם מגבר, חמש כניסות סינגל (RCA) ואחת נוספת מאוזנת (XLR) כאמור, כאשר הוא מאפשר, ארבע יציאות בסה"כ (די הרבה למשתמש הממוצע). שתיים מהן סינגל ואחת מאוזנת, ובנוסף גם - TAPE OUT.
עוד בפנל האחורי שקע IEC לחיבור כבל חשמל "קומקום" (מסופק עם המכשיר כמובן), וזוג שקעי PL לחיבור הקדם עם המונו בלוקים של החברה במטרה לשלוט על כל הסט דרך השלט המסופק עם הקדם (כבל PL כפול מסופק גם כן).
הפנל הקדמי כאמור, נטול כל שכלולים ובעל קווים נקיים עם המעט הנדרש להפעלתו.
מצד ימין שלושה כפתורים נעימים למגע: כפתור ה Standby
(כפתור ההפעלה הראשי נמצא ליד שקע ה IEC באחוריו) וזוג כפתורים שבעזרתם אפשר לנווט בין חמש הכניסות.
משמאל לכפתורים חלון שבו נראים הלדים שמחווים את הכניסה הנבחרת, ובאמצע הפנל נמצא כפתור ווליום גדול שמשלים את הפיצ'רים שנמצאים לשימושנו.
עיצובו האלגנטי והמאופק כאמור, הוא המשך ישיר לעיצוב שאר מוצרי החברה.
חברת NS כמובן לא פסחה על שלט רחוק מהודר, שישלים את החבילה. בנוי מאלומיניום מבריק שנותן תחושת
יוקרתיות כיאה בתחום.
ניתן כמובן לשלוט על הווליום, הדלקת וכיבוי STANBY (כולל את אלו של המונובלוקים בהנתן החיבור המיוחד)
ומעבר בין הכניסות השונות.
ההשקעה ברכיבים ובבניה ניכרת, כל הקונקטורים הם של נויטרק או ,WBT
כפתור הווליום הממונע הוא של ALPS, הפיניש, הצבע והמראה הכללי מרגיש נהדר ויפה מאד.
אחד הפיצ'רים המעניינים והמיוחדים שיש בקדם הזה, הוא האופציה לשנות את ה GAIN שהקדם מוציא.
מתכנני החברה, הוסיפו מנגנון (deep switch) שבעזרתו נוכל לקבוע בעצמנו את גיין המוצא, מ 6 ועד ל 20DB.
זאת כדי להתאים את הקדם לכל סט אפ בצורה האופטימאלית ביותר.
הקדם חובר בבחינה זו, לזוג מגברי פאוור שפופרתיים חזקים מאד (מבוססי KT88).
במהלך הסקירה נעשתה השוואה לקדם שפופרתי, שמוצמד לסט באופן "רגיל" ביום יום.
הסט אפ חובר באמצעות כבילה מאוזנת מהמקור ועד למגברים עצמם, כך שקיבלנו מערכת באלאנס לכל הדרך.
שאר הציוד והדגמים פרוסים בסוף הסקירה כמו תמיד.
אחד האספקטים המעניינים בקדמי מגבר סוליד סטייט, הוא היכולת שלהם לדחוף בעקרון כל עכבה בכניסה של פאוור כזה, או אחר.
האופציה הנוספת של ה LS2 לשנות את הגיין המופק ממנו שמשלים את הטמעתו, בכמעט כל סט אפ אפשרי, לפחות מבחינה חשמלית אם לא סונית (זה כבר עניין של טעם כמובן).
כך קרה שהוא התאים למגברים הקשים (מאד) להנעה שברשותי ועבר לשלב הבא שבו יכולתי גם ליהנות ממנו וגם לתהות על קנקנו באופן נכון.
חיבור הבאלנס מן המקור ועד למגברים עצמם, עזר כמובן גם כן לכוח ולאנרגיה שהתפרצה מן הסט אפ, ומנגד לשקט המופתי, ובהמשך גם לדינאמיות שהוא סיפק בבחינות הספציפיות..
אם כך.. נמשיך לשם..
מוסיקה
ה LS2 עבד לא מעט שעות, לפני שנכנסתי למוד של סקירה קריטית- עבורי וגם עבור רשימות אלה.
היבואן בישר לי שהמוצר חדש ועבד בקושי כמה עשרות שעות בודדות, כך שמוטב אם אעשה כן.
שמעתי את המערכת יחד איתו כמובן בכל העת, אך לא הסקתי מסקנות, ניתחתי, או השוותי אותו באופן ספציפי.
ההאזנה הייתה להנאתי ובזמני הפנוי ללא שום תלות באיזו סקירה, או מחויבות בזמנים.
לשמחתי ערן (Audiofreak) נתן לי לבחון את הקדם לזמן בלתי מבוטל - (אולי בגלל שהיה צריך לעבור BI בנוסף).
המוסיקה העיקרית שבחנתי את הסט אפ עימה הייתה מהז'אנר הקלאסי, אך פה ושם "חטאתי".
בעיקר לשם הגיוון להנאתי ולהנאתכם.
האלבום הראשון שהכניס אותי להיערך למסקנות מסוימות היה דווקא מכיוון שונה לגמרי.
הפעם נכנס להאזנה כיפית לחלוטין, אלבום שלא שמעתי די הרבה זמן.
Marcus Miller - Sun Don't Lieזהו אלבום פיוז'ן מדהים ביופיו ומלא אנרגיות פאנקיות, של אחד מהמוסיקאים שאני הכי אוהב.
מרקוס מילר הוציא את האלבום יחד עם הסקסופוניסט וויין שורטר והצמיד לרמקול את כל מעריציו.
זהו אלבום מוסיקאלי, מדליק ומקפיץ שפשוט גורם לחיוך לכל אורכו.
הטכניקה של מילר מדויקת, אך עם נשמה שאין כדוגמתה. הסאונד באלבום למרות שהוקלט ב 1993
הדוק מאד ופאנצ'י. כך שהקדם הנ"ל עשה לו חסד בהשוואה לקדם השפופרתי קלאסי, שהוצאתי לטובתו.
הסאונד היה "לפנים" והאימג' היה מוחשי עד שהיה אפשר לראות את תנועת אצבעותיו של מילר על המיתרים.
בשתי הידיים!
בהשוואה בין השניים, הוא הציג יותר כוח ומשיכה של הקצוות כך שגיטרת הבס של מילר זכתה להישמע באופן חד ועמוק.
דבר שאיבדתי למעשה במעבר מהשפופרות הוא תחושה מסוימת של "זרימה" אך באלבום הספציפי הזה, הפאנק מנצח למרות הכול.
משם הייתי חייב להירגע קצת, האוזניים שלי כמעט ודיממו מהווליום שעלה כל רגע בעזרת השלט.
(ככה זה שאני לא צריך לקום)
כמה דקות של שקט להתאפס והמשכתי לאלבום אחר, שמציג הקלטה מעולה למוסיקה הקאמרית הטובה שישנה לדעתי.
רביעיות המיתרים של בטהובן.
Artemis Quartet - Beethoven: String Quartets Op. 18/6 & Op. 130זוהי הקלטה (מתוך שתיים) שיצאה ב 2010 כאשר הרביעייה המיוחדת הזו חיברה בין תקופות ישנות וחדשות של כתיבת היצירות ע"י לודוויג ו.ב, בכל כותר.
המוסיקה ענוגה מאד, מורכבת, חכמה ומרגשת ביותר.
ה LS2, הצליח לייצר כאן סאונד טבעי ומוחשי מאד וזאת בעיקר בשל השקט המופתי שהוא מצליח לנגן בו. הטכנולוגיה שחברת NS השתמשה בייצורו - התמקדה בדיסקרטיות השנאים והתאמתו החשמלית של הקדם לשאר הסט אפ, כך שמתקבל תאום מושלם בין מה שרצוי למה שצריך בפועל, כדי שהוא ינגן ברמה הזו.
השילוב של הסאונד הטבעי שהקדם מעביר דרכו והחיבור המאוזן בין המקור למגבר מספקים אוויר ושקט שיוצרים אמביאנט מיוחד מאד, הגורם לרביעיות הללו להישמע כאילו הם בחדר.
שומעים את חלל ההקלטה בבירור ואת מרחק הקירות מכלי הנגינה.
כל זה משרה על המאזין מין הרגשה מאד מרגשת וצמודה למציאות.
בהשוואה לקדם השפופרתי הוא הציג הרבה יותר שקט ואוויר בין הכלים, בייחוד ברגיסטר הגבוה מאד, כמו כן גם אקסטנשן בתדרים הללו. אך השפופרות הכניסו מימד של גוף תלת מימדי וטימבר של כלי הנגינה עצמם ומיד מתוק הרבה יותר שדי הסתדר לי הפעם עם המיתוסים הקלאסיים של שפופרות בסיגנל.
אמנם המגברים עצמם עובדים על שפופרות והמיד הטבעי נשמר גם עם קדם ה SS, אך חתימת הצליל כאמור מגיע באופן מוחשי מאד מקדם המגבר המחובר וזאת דוגמה טובה לכך.
ההמשך היה טבעי, מוסיקה קלאסית זורמת בעורקיי בשנים האחרונות והיא גם הרפרנס האישי שלי לכל סופרלטיב, או הנאה מציוד כזה או אחר ובעיקר להנאה הצרופה שאני סופג ממוסיקה בכלל.
הכותר הבא שבחרתי להציג את מסקנותיי על ה LS2 בעזרתו הוא:
Mahler: Symphony No. 9 Alan Gilbert (Conductor), Royal Stockholm Philharmonic Orchestra.
בשנה הקרובה, לכבוד 150 שנה להולדתו של גוסטב מאהלר, נראה לא מעט כותרים, ביצועים וחידושים ליצירותיו משלל הלייבלים.
החלטתי שאשרבב מאלה שיש לי, בסקירותיי הבאות כדי להפיץ כמה שאוכל, ביצועים טובים לפחות.
התשיעית של מאהלר גדולה ומורכבת כמו אחיותיה, כמובן.
ההקלטה הספציפית הזו היא מ BIS ועשויה לעילא.
המנצח גילברט ותזמורת סטוקהולם מביאים אינטרפרטציה מעולה, חזקה ומרגשת לאחת מאבני הפינה ברפרטואר של מאהלר.
המנצח שמסיים את העונה השמינית שלו יחד עם התזמורת בחר את היצירה הזו בתור תרועת הניצחון שלו והוא מבצע אותה באופן מעולה.
ההבנה החדה שלו בהוראותיו של מאהלר והכוח שלו בשליטה על התזמורת מביאה ביצוע מלא בדינאמיקה ובאווירה חמה מאד.
הסט אפ יחד עם ה LS2 יורד נמוך מאד ועולה גבוה עד כמה שאפשר, יחד עם כלי הנגינה בכל סקשן בתזמורת. ההפרדה בבמה מעולה אם כי קצת דו ממדית, אם משווים את אותו הכותר עם הסט אפ (השפופרתי) המקורי.
למרות זאת, פריסת הבמה מעולה ואפשר לקבל אימג' חד של הכלים על פי עבודתם במוסיקה המתנגנת.
ה LS2 גורם למוסיקה להבליח חצי צעד קדימה (ביני ובין המערכת) ובכך ליצור מן קיעור פנוראמי קצת מוזר אך עם אנרגיה פרונטאלית מאד, דבר שהיה מאד מקסים במוסיקה קאמרית וסולו לגווניה אך במוסיקה עמוסת כלים, העדפתי פרזנטציה קצת יותר "אחורית" אם שקע פנוראמי, כדי טיפה לעדן את התפרצויות הקרשנדו שמפתיעות בין לבין ביצירה.
בגין רוחבו הצר מאד של חדר המוסיקה שלי, נושא הנפח והבמה מאד קריטי, למרות שאיני מקבל פריסה אדירת מימדים כשל קונצרט חי (אני מניח שאף אחד מאיתנו לא מקבל.. אלא אם למישהו יש חדר במימדי אולם קונצרטים) או אפילו משהו שמתקרב לטוב מאד, האפקטים של קיעור או של שקע מופיעים אצלי במידה מינורית ומשפיעים על הפרזנטציה כמובן בשינוי ציוד.
לכן עברתי ליצירה שמתמקדת במוקד סולו ולאו דווקא בתזמורת שלמה בחצי גורן באופן מלא.
Per la viola da gamba - Hille Perlזהו אלבום מקסים ביופיו עם הקלטה אדירה של תחושות, אווירה וכלים נהדרים מתקופה קדומה יותר.
פרל, נגנית "ויולה דה גמבה" מהטובות שקיימות היום וזהו כותר שהוקלט ע"י DHM.
מספר הנגנים מועט ומוקדי הסאונד מתכנסים לכלים בודדים וסולו של ה"ויולה דה גמבה" בעיקר.
באלבום עיבודים שונים ליצירות באך. סוויטות לצ'לו, סוויטות לכינור וקלידים וכן הסוויטה ל"ויולה דה גמבה" שנכתבה באופן ייעודי.
ה LS2 יחד עם מגברי השפופרות הציגו באלבום זה שילוב נהדר של טבעיות מוסיקאלית ואיזון בתדרים. לצד נפח ועומק שמגיע ללא ספק מן המגברים עצמם.
למרות שרוב הכלים המנגנים אינם מגיעים לרגיסטרים גבוהים במיוחד, היה ניכר שה LS2 מצליח להתמודד גם עם המיד באופן מעורר הערצה וכמובן עם הנמוכים שהוא "שולט" ומעביר אותם ביד רמה עם ירידה למחוזות נמוכים ביותר.
שוב השקט והאוויר בין הכלים ,הצליח להרשים אותי מאד ובמוסיקה כזו, זה רווח נקי ואדיר למאזין.
בניסיון לעבור לחיווט סינגל מהמקור לקדם (וממנו בבאלנס למגברים- הם פשוט מקבלים רק באלנס)
הניקיון נשמר, אם כי הדינאמיקה ירדה בשלב אחד, כצפוי. אך אל לכם לטעות שזה חסר דינאמיקה כעת.
עד שלא תתנסו בחיבור מאוזן לכל אורך הסיגנל, לא תבינו לאיזו רמה זה נמתח בתחומים הללו.
בהשוואה לקדם השפופרתי באותה ההקלטה, היה נדמה שה LS2 טיפה יותר פלאט אך מאוזן יותר.
בעוד השפופרתי שיחק על נימי הרגש והמיד הזורם דרך הקשת והמיתרים, ה NS הגיש את הצלילים כמו שהם, החוצה אל החלל.
![](http://www.hifimusic.co.il/images/articles/northstar-ls2se/cd5.jpg)
האלבום האחרון לסקירה זו ברשותכם, מוקדש לכל המטאליסטים שביננו (גם אם אני כבר פחות "שם").
האזנתי הפעם ללא מעט מהז'אנר הנ"ל ולא בגלל שהקדם השפופרתי שלי לא מצליח להעביר את הסאונד ואת האימפקט שמגיע מהכיוון, רק שה LS2 פשוט נמצא ברמה אחרת לגמרי בתחום הזה.
לשמחתי המגברים החדשים מספיק חזקים ושולטים ברמקול שלי באופן טוטאלי.
יחד עם LS2 הם הצליחו לבעוט לי בבטן, ל"זרוק" את רבדי הדיסטורשיין קדימה ובאיזון פנומנאלי.
חזרתי אחורה 10 שנים והחיוך לא יורד לי מהפרצוף כבר שבועות.
Cowboys From Hell -Pantera אלבום אלמותי. להקה אנרגטית בצורה מופרעת לחלוטין, עם סאונד מדהים והפקה נהדרת של גיטרות, תיפוף, בס וכמובן "הצרחות" של פיליפ אנסלמו.
אלבום זה ואלבומים נוספים בז'אנר מכניסים כל מערכת לעבודה קשה.
עומס התדרים בכל הספקטרום, מהירות המוסיקה והטירוף יכולים לרסק כל סט אפ לא מאוזן, או מסודר לחתיכות קטנות.
כאמור בפסקה הקודמת, ה LS2 יחד עם הסט אפ שלי הצליחו להעביר את האנרגיות ואת הטירוף באופן שונה לגמרי ממה שהכרתי קודם לכן.
למרות שלסט אפ הזה עברתי ממגבר SS אימתני שהמאמץ שלו בחדר הקטנטן שלי נתון בספק גדול, אני נדהם כל פעם מחדש מהיכולת שסט שפופרות יחד עם SS (בקדם) מייצר כאשר הוא מותאם נכון לרמקול ולחדר בעיקר בז'אנרים כאלו שמצריכים איזון, מהירות ועמידה בעומס, אך נהנים גם מהמון גוף ומוסיקאליות שחודרת לצלילים דרך שפופרות.
לסיכום
למי שלא קרא את כל אורך הסקירה, מוטב שיקרא.. אך לאלה שקפצו ישר לכאן:
הקדם של - NS, הצליח לעבוד היטב ולהתאים לשאר הסט אפ שלי בגין טכנולוגיה ואפשרויות גיין משתנות ידנית שסיפקה לנו החברה.
בהיותו SS הוא הצליח לדחוף את המגברים שהעכבה הנמוכה שתוכננה בכניסה, מקשה מאד על התאמתם עם קדמי מגבר שונים.
עקב כך המשכתי לשלב הבא, לבדוק עד כמה טוב הוא מנגן יחד איתם ולטעמי כמובן.
חתימת הצליל בעקרון משתנה כל פעם שקדם המגבר משתנה, אך המערכת נשארת על יתרונותיה וחסרונותיה וכמובן עם התאמתה לאקוסטיקה בחדר.
ה LS2 הביא איזון בתדרים לצד מהירות יוצאת דופן ושליטה בתדרים הנמוכים.
חיבור המערכת בבאלנס העלתה את השקט (פרדוקס) ואת תחושת הדינאמיות שמתקבלת.
האויר בין הכלים כאילו שזוקקו קמעה ובעצימת עיניים אפשר "לראות" את הנגנים נכנסים קצת לתוך החדר במעין קיעור מסוים לעבר המאזין.
בהשוואה מול השפופרתי, הוא נשמע קצת יותר FLAT ודו מימדי וקצת פחות "זורם" מהשפופרות.
אך עלי להדגיש שקדם השפופרות שברשותי, עולה (חלקים בלבד (!)) יותר מעלות הקדם של NS בריטייל.
זהו לא מדד לטיב הקדם מול האחר- חלילה, אך צריך להבין בנוסף שהוא נבנה כך שיוכל להתאים למגברים הללו באופן מיוחד מאד בכל האספקטים.
הקדם של NS הוא חיה שונה מאד, שאמורה לעבוד בהתאמה עם המונו בלוקים של החברה עצמה ובכך ליצור למעשה סינרגיה עדיפה ונכונה מחברת NS.
אך לשמחתי, אצלי הוא הצליח לנגן באופן מצוין שאהבתי מאד, אפילו מהקדם השפופרתי בז'אנרים ובהקלטות מסוימות.
אין לי שום ספק שמי שמחפש קדם מגבר למערכת SS או TUBE יוכל ליהנות ממנו מאד, בהתאמה כמובן לטעמו ולסט אפ.
נתונים טכניים:
BANDWIDTH 2 Hz to 700 kHz, -3 dB
THD less than 0.05% at 1Vrms/47kOhm 1kHz
MAXIMUM OUTPUT VOLTAGE 7.5Vrms 47KOhm load
OVERALL GAIN 20dB
INPUT IMPEDANCE
BALANCED 50k
UNBALANCED 47k
POWER CONSUMPTION 30 watts
INPUTS
BALANCED 1 pair per channel XLR
UNBALANCED 5 pair per channel RCA
OUTPUT
BALANCED 1 pair per channel XLR
UNBALANCED 2 pair per channel RCA
SIGNAL TO NOISE RATIO > 80dB Unweighted
CHANNEL SEPARATION > 80dB @1kHz L-R and R-L
DIMENSIONS 17" W x 15.5" D x 3.35" H
WEIGHT 10 Kg
סטאפ בחינה והשוואה:
הגברה: זוג מונו בלוקים מבוססי KT 88 + קדם מגבר שפופרתי (MBS).
מקורות: North Star 192mkII Transport & Dac, Logitech Touch, Dell Studio 1537
כבילה- חשמל: PS Audio, Furutech
כבילה- סיגנל: HT Prosilway mk 3, Ctrl audio, Argento serenity, Audionova Biogenesis mk3
כבילה – רמקולים: VDH – Revelation Hybrid, Argento- Serenity
חשמל: PS Audio Quintet, Sine
סטנד: Finite Element- Pagoda Signature
רמקול: Audio Physic- Scorpio
מחיר: 13,500 ש"ח
יבואן:
אודיופריק